POSUDEK MAGISTERSKÉ DIPLOMOVÉ PRÁCE
Autorka: 	Petra Burdová
	Název: 	Analýza korespondenčního stylu Bohuslava Reynka

Autorka aplikuje poznatky současné stylistiky o různých druzích dopisů a jim odpovídajících jazykových prostředcích na korespondenci básníka Bohuslava Reynka s různými adresáty. Dobře se zorientovala v příslušné odborné literatuře a dokázala vyhledat k jednotlivým typům odpovídající příklady. Vyjadřuje se přehledně a srozumitelně, byť s občasnými chybami vzhledem k jazykové a pravopisné normě nebo s vybočením z odborného stylu. Nepřesný je často lingvistický popis analyzovaných jazykových prostředků (příklady níže). Hlavní problém práce je podle mě to, že se odhlíží od otázky, zda zjištěné zvláštnosti jsou typické jenom pro B. Reynka, nebo mají v českém literárním jazyce širší dobové uplatnění.
Poměrně velký prostor v práci zaujímají ukázky dopisů. Je třeba tak dlouze dokládat např. „blízkost s administrativním stylem“ (13)? V dopisech mezi literáty a vydavateli je to samozřejmost, která by se našla u stovek dalších autorů. Podobně na s. 16–17, kde Reynek vypisuje seznam knih, které od Floriana chce: jak jinak ho měl napsat než takto heslovitě? Má vůbec smysl se v odborné práci pozastavit nad tím, že spolupracovník vydavatelství užívá v korespondenci slova výtisk, autorizace, korektury (17) a podobná? Nebo: „Reynek projevuje zájem o jejich korespondenční styk, když píše, že ho Pojerův dopis potěšil. V neposlední řadě ho také chválí za to, že je činný“ (36) – nejsou to poněkud banální parafráze „povrchové“ vrstvy obsahu?
V zásadě oceňuji, že autorka nezaplňuje práci biografickými informacemi, jak se často děje metodou kopírování wikipedie. Přesto bych uvítal stručná data u méně známých osob či názvy institucí, jsou-li zmíněny poprvé nebo jen obecně označeny, např. „B. Reynek se seznamuje s V. Vokolkem v roce 1925, kdy Reynek nabízí jeho nakladatelství svůj překlad“ (41) – stačila by jednořádková poznámka pod čarou.
V odkazech a bibliografii nelze propojovat jména autorů a editorů, jak zde vidíme: Reynek a kol., 2012 (11 a jinde), REYNEK, Bohuslav a Milada CHLÍBCOVÁ. Básnické spisy (74), REYNEK, Bohuslav, Jiří ŠERÝCH a Jaroslav MED. Korespondence (74). Neodpovídá to realitě a neznalého čtenáře to může mást.

	DOTAZY
36 „v Atlantisu“ – dá se jméno Atlantis skloňovat – vzhledem k jazyku Reynkova okruhu – i jinak?
52 „lidový výraz zemčata, který zřejmě označuje brambory“ – zřejmě, tedy určitě? Jak se to dá ověřit?

	ZÁVĚR
	Práce Petry Burdové o stylu Reynkových dopisů se zabývá cenným materiálem a má v zásadě dobře vytčený cíl. V závěrech však často zůstává u konstatování předem odhadnutelných samozřejmostí a obsahuje nezanedbatelné množství nedostatků zvláště v lingvistickém popisu textů. Doporučuji ji k obhajobě. Předběžně navrhuji hodnocení D.

Olomouc 15. 7. 2021                                            	doc. PhDr. Karel Komárek, Ph.D.,
	oponent.

	POZNÁMKY

OBSAH
5 „v současné době dopis ustupuje spíše do pozadí a nahrazuje ho především elektronická komunikace“ – elektronicky se posílají i takové korespondenční texty, které mají obsahové, formální i kompoziční náležitosti dopisu psaného na papír a doručeného poštou.
10 „Dobré dílo se tak stalo důležitým centrem intelektuální činnosti v Čechách“ – Stará Říše je na Moravě.
24 „Dic nobis Maria ... Veni Sancte Spiritus“ – to jsou citáty liturgických textů, nikoli obraty plně včleněné do Reynkova textu.
49 „jsou zde tematizovány také hory, které si básník nikdy příliš neoblíbil [...] Hory Matky Boží se do těch smutných ulic dívají z dálky nedostupné a pohledem ledovým“ – a) opravdu neoblíbil, když žil nejvíc na Vysočině? b) z citátu nijak neplyne, že by si neoblíbil hory, spíš naopak: když je ve městě, jsou pro něj hory daleko; c) zde nejde o jakékoli hory, ale o jméno pohoří u Grenoblu.
66 „Dominuje zde fatická funkce (charakteristické jsou dopisy s přáními či krátkými pozdravy, které slouží k udržení kontaktu obou adresátů); do popředí vystupuje vzájemná úcta a obdiv. I zde téměř absentuje osobní rovina“ – absentuje při udržování kontaktu? To se logicky vylučuje.
66 „korespondenční styl Bohuslava Reynka [by] byl bohatší nejméně o jeden typ – milostnou korespondenci. Vzhledem k tomu, že se nedochovaly Reynkovy dopisy jeho ženě Suzanne, které jí psal v době, když ještě nebyli manželé, nemůžeme být svědky toho, jak by tyto dopisy vypadaly“ – manželé si nemohou psát milostné dopisy?

LINGVISTICKÉ VÝKLADY
17–18 „pro administrativní styl je mimo jiné typický výskyt adjektivizovaných tvarů – příčestí a přechodníků [...] V dopisech se objevují např. tvary n-ového participia – vysázen, vykreslen, usazen, přichystán, osvobozen, rozebrán, přeložen, nachystán, povděčen, namagnetizován atd., řídčeji se objevuje přechodník – např. maje, jsouc.“ – Jenomže uvedené příklady právě NEJSOU adjektivizované tvary.
20 „V tomto korespondenčním celku najdeme poměrně rozmanité dopisy, co se syntaxe týče. Můžeme najít rozvitá souvětí, kde Reynek využívá i středníků [...] ale najdeme i krátké dopisy, které jsou psané stručnými větami (jde právě o dopisy informativní a operativní)“ – to je jistě pravda, ale je otázka, má-li smysl to zkoumat. „Rozvitá souvětí“ či naopak „stručné věty“ totiž nemusí vypovídat o individuálním stylu zkoumaného autora: může to být něco univerzálního, co najdeme všude.
23 „V neposlední řadě užívá také spojovník a spojku -li při vyjádření podmínkového vztahu – např. „(…) vydá později knihu, nevydal-li již, (…)“ – to není nic zvláštního, to dělá každý.
23 „Objevují se také výrazy [...] zastaralé – např. jest divno (tento výraz již Internetová jazyková příručka ani neuvádí)“ – IJP není při analýze jazyka klasiků VŮBEC SMĚRODATNÁ.
24 „Bloyův jazyk natolik ovlivnil okruh katolických autorů kolem Josefa Floriana“ – spíš styl, Bloy psal francouzsky; nebo jazyk Bloyových českých překladů, které jsou silně archaizované.
38 „hovorových výrazů (kastrolů, capartů)“ – je kastrol hovorový výraz? Jak se to dá zjistit?
44 „hojně se objevuje výraz všecko“ – co je na něm zvláštního?
44 „užívání vazby tyto dni“ – je to vazba?
57 „vykání, které Reynek striktně ve vztahu k rodičům udržuje“ – pozor, to je plurál, když oslovuje oba rodiče; jinak tam má např. „že Tě, drahý tatínku, nebolí noha“ (55).
59 „hypokoristika – např. Hilda Šimkovic“ – není hypokoristikum.
65 „postrádají typické administrativní obraty (z titulu, stran, potažmo)“ – jsou nebo lépe byly typické, ale z toho nijak neplyne, že se MUSÍ v každém administrativním textu vyskytnout.
67 „Hojně v jeho dopisech nalezneme tvary příčestí trpného, namísto obligátního využití klasického přídavného jména zakončeného na -ý/-í – např. zmaten, pomaten apod.“ – a) podtržené výrazy nejsou adekvátní lingvistické termíny; b) příčestí trpné nelze zaměňovat s přídavným jménem; c) užití příčestí trpných v jmenném tvaru je DODNES OBVYKLÉ v spisovné češtině.
Jako „nespisovné výrazy“ jsou v DP označena slova nebo slovní tvary písmenami (23), tisknem (38), pobudem (44), přikájet (57), kdys, byls (59): není tomu tak, viz SSJČ, Havránek – Jedlička 265 aj.
Jako augmentativa jsou charakterizovány výrazy báby, baby (45, 60), dědek, babka, chcípáček (59): není tomu tak. (Co jsou to augmentativa?)

STYL
„o aspektu mluvenosti, který se zřejmě s příchodem elektronické komunikace dere stále více napovrch“ (7); 11 „korespondence zahrnuje také trable se sháněním autorizací“ (11).

JAZYK
5 „Kolem jeho rodného Petrkova se vytvořil až jakýsi mýtický prostor, kde ještě v období Reynkova stáří jezdily houfy obdivovatelů“ (5); „Analyzovaný korespondenční celek čítá 534 dopisů, který je zcela kompletní“ (10); „k Pojerovi jedná vždy s velkou úctou“ (37); „Jednotlivé témata“ (39); „úctu, se kterou k Reynkovi jedná“ (45); 50 „k Řezníčkovi jedná s velkou úctou“ (50);

PRAVOPIS
„napovrch“ (7); „Skwarczyńská“ (9); „jednotlivé celky jsme se rozhodli rozdělit do tří podkapitol, které jsme stanovily“ (10); „pravidelného informovaní“ (11); „Pokud se zaměříme na fatickou funkci v dopisech najdeme zde různé typy otázek“ (18); „co dočinění“ (43); „Řezníčkovi dopisy“ (49); „Řezníčkovi poezie“ (50); „časopisu umělecké besedy“ (52).

PŘEKLEPY
„se bude snažit“ (5) – budeme; „fráze užité v těchto pasáží“ (9); „obraty původů latinského“ (24); „Dokončuje překlad Petite Lumière et l'Ourse a hned bych se pak do toho da“ (30) – jsou to chyby v edici, nebo v DP?; „V téže dopisu“ (36); „jediným dochovaných dopisem“ (45); „s rozvrženou oponou chrámovou“ (52) – opravdu „rozvrženou“? Chyba edice, nebo opisu v DP?