Katedra bohemistiky
Posudek na magisterskou diplomovou práci

Autor: Bc. Jiří Gottlieber
Studijní obor: česká filologie – filmová věda

Název práce (česky/anglicky): 
Komparace významových stránek Zámku a jeho filmových adaptací prostřednictvím analýzy okularizací / Comparison of the semantic aspecets of the Castle and its film adaptations through the analysis ocularizations

Vedoucí práce: PhDr. Jan schneider, Ph.D.

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	2	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	2	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	1,7	
Interpretace a argumentace	1,3	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	2,3	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	2,3	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	2,3	
Výsledný průměr	2	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:

Diplomová práce Jiřího Gottliebera Komparace významových stránek Zámku a jeho filmových adaptací prostřednictvím analýzy okularizací vznikla přepracováním předchozí verze, která nesla název Zámek - knižní předloha a její filmové adaptace. Diplomant nezměnil vlastní téma práce, pouze titul uvedl do souladu s obsahem. Přesto bych osobně navrhl pojem okularizace dát do singuláru – jde o kategorii. 
Práce je rozčleněna do pěti kapitol, její jádro spočívá v konfrontaci čtyř zvolených pasáží z knižní předlohy a tří filmových, resp. televizních adaptací (Rudolfa Nolteho, 1968; Alexeje Balabanova, 1994; Michaela Hanekeho, 1997).
Východiskem srovnávání byl diplomantovi pojem okularizace, který převzal z teoretického konceptu Francouze Françoise Josta. Jeho prostřednictvím v obdivuhodných, velmi přesvědčivých minuciózních analýzách (autor v nich poukázal velmi dobrou znalost filmového jazyka) hledal posuny ve významu mezi předlohou a adaptacemi. Poněkud neobvyklé se mi jeví, že jako výchozí interpretaci Kafkova Zámku volí už hotové interpretace: z kilometrového seznamu literatury, která o Kafkovi existuje, si vybral Františka Kautmana Franz Kafka (1992) a Hanse Dietera Zimmermanna Jak porozumět Kafkovi (2009, orig. Kafka für Fortgeschrittene, 2004). Tady se mohou nabídnout jistě některé otázky: proč zrovna tyto výklady a ne jiné? Je rezignace na vlastní přístupu ke Kafkovi věc pragmatické volby, autorovy skromnosti, nebo pohodlnosti? Mohou být hotové, převzaté intepretace adekvátní pro vlastní interpretace, které se vyznačují specifickým úhlem pohledu na věc? Diplomant přitom zdůrazňuje, že významy vlastně jaksi předem existují a my je pouze nacházíme; připomíná, že se zde neinterpretuje. Fascinuje mne, že autor v závěru mluví o tom, že „určil“ významy.
Za sporný lze považovat výběr pasáží: jistě si dovedeme vysvětlit výběr incipitu a konce, ale další scény? Na jakém základě je diplomant vybral? Jsou-li v nějakém ohledu klíčové, pak v čem? Jsou klíčové významově, nebo pro aplikaci okularizace, např. ve srovnání jazyka (ve smyslu sekundárního modelujícího systému) literatury a filmu? Nebo pro obojí, či pro něco jiného? 
Práce nabízí celou řadu otázek, což není třeba brát nutně jen jako výtku. Otázky jsou vyvolány i inspirativností analýz, které prozrazují diplomantovy možnosti. Práce otázky tedy nejen vyvolává, ale k otázkám i inspiruje, což je nepochybně pozitivní. A tak otázka, kterou jsem v posudku vyslovil minule, je přece jen otázkou tentokrát otázkou spíše v onom pozitivním slova smyslu: Co/kdo je implikovaný autor?, protože tentokrát je motivována spíše samotnou problematičností pojmu než autorovou někdejší svévolí v zacházení s tímto pojmem a jeho „synonymy“. Kde jsou hranice implikovaného autora? Někde autor píše, co dělá implikovaný autor, někde režisér, někde implikovaný autor dělá to, co by mohl dělat vypravěč (s. 24 „Implikovaný autor v Zámku Franze Kafky kombinuje deskripci v úvodním odstavci se subjektivním pohledem K“). Na jiném místě Gottlieber píše, že „Franz Kafka vystavěl…“ (28), na str. 37 píše, že „implikovaný autor staví Klamma do pozice dívajícího se“ (režisér?). 
Závěr práce je poněkud minimalistický. Nejen rozsahem, ale především ambicemi. Ukazuje, jak předem dané (sekundární literaturou) významy, a to pouze některé (protože komparuje pouze čtyři pasáže), které „obsahuje“ román, jsou přítomny rovněž v příslušných pasážích adaptací. Postrádám větší vůli po hledání obecnějších odpovědí (nebo i dalších otázek) k problematice vztahu literární předlohy a adaptace, zprostředkování významů v různých sémiotických systémech, nebo i jen po potenci pojmu okularizace pro intermediální srovnávání literatury a filmu obecně.

Takže: oproti předchozí verzi diplomant sjednotil terminologii, pročistil svůj autorský styl, doplnil literaturu (byť i tak zůstal minimalistou), opravil většinu pravopisných chyb. Většinu. Některé prohřešky v jazykovém plánu práce zůstávají: Zvrchu (s. 21), S kontextu (s. 22); formulace „vystavuje na obdiv“ místo na odiv (28), premisamy (v obsahu, 54, 55, 4x zopakováno v názvech subkapitol i obsahu!), K.ovy lásku neopětuje (57); jsme nebyly schopni (58); V naší práci jsem zahrnuli (do naší práce).

Práci hodnotím stupněm C.

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1.	viz text

Datum a podpis vedoucího práce:

V Olomouci 23. 5. 2013