Katedra bohemistiky
Posudek na magisterskou diplomovou práci

Autor: Bc. Pavla Illíková
Studijní obor: česká filologie – filmová věda 
Název práce (česky/anglicky): 
Špionážní žánr v Československu padesátých a šedesátých let / The Spy Novel in Czechoslovakia of 1950s and 1960s 

Vedoucí práce:
PhDr. Jan Schneider, Ph.D.

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	1,7	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	1,7	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	1,7	
Interpretace a argumentace	1,7	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	1,7	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	2,3	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	1,7	
Výsledný průměr	1,8	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Diplomová práce Bc. Pavlíny Illíkové představuje velmi solidní pokus o zmapování a o analýzu špionážního žánru (ve filmu a literatuře) v českém prostředí, který vzhledem ke své hodnotové marginálnosti zůstal stranou literárních i filmových badatelů.
Práce je rozdělena do 8 kapitol, přičemž úvodní dvě jsou věnovány problematice populární literatury (jejímu vymezení) a špionážnímu žánru jako takovému, jeho teoretické a historické reflexi. Ve třetí kapitole se autorka zabývá edicemi, v nichž byly špionážní romány vydávány, ve čtvrté pak autory, kteří je psali. Zde je významný např. její postřeh, že autoři, kteří publikovali již před druhou světovou válkou, zejména detektivky, a pak byli v rámci tažení proti braku vyloučeni z literatury, se snažili přizpůsobit dobovým ideologickým požadavkům, avšak zachovali si jistou profesionální úroveň).
Pátou kapitolu pak autorka vyčlenila úvahám o filmové tvorbě, na níž dokázala, že film se požadavkům doby přizpůsoboval rychleji. Šestá a sedmá kapitola jsou pak věnovány případovým analýzám: románu Pavla Hejcmana Nepřítel se vrací (1961) a filmu Severní přístav (rež. Miloš Makovec, 1954).
Přínos práce spatřuji zejména v těch momentech, kdy autorka dokládá – zejména pomocí Greimasovy teorie aktantů – spřízněnost špionážního žánru nejen s detektivkou, což není nový postřeh (nová je spíše perspektiva, odkud tento závěr teoretiků potvrzuje), ale především s budovatelským románem. Ukazuje, jak dobový diskurz proniká do literatury a filmu a jak s postupným uvolňováním společenské atmosféry přestává být problematika špionáže a kontrašpionáže (tento pojem ovšem autorka nepoužívá) pro literaturu i film zajímavá (podobně jako už není tolik frekventovaná v žurnalistice) a jak se zase vrací na počátku let sedmdesátých.
 
V první řadě je potřeba diplomantku pochválit za pečlivý materiálový přístup i za analytické pasáže (včetně tabulky, v níž registruje přítomnost/nepřítomnost žánrově relevantních prvků). Problematičtější jsou ty části práce, které se věnují obecnější problematice. Autorka má potíže s formulacemi. Tyto potíže jsou především stylistického rázu. Problémy jí působí např. výběr sloves, volba správné slovesné vazby. Celkově působí formulace dosti ledabyle, a proto nepřesně a někdy nesrozumitelně. Nedostatečná je i poslední korektura práce, která nevymýtila pravopisné nedostatky (zejména v interpunkci), překlepy i určité formální nedostatky (používání pomlček a spojovníků atd.). A tak se mohlo stát např., že autorka literárního historika a kritika Jiřího Opelíka přejmenuje na Jana, novináře Milan Schulze na Michala (recenze je nicméně podepsaná pouze M. Schulz), že nedohledá (nebo jen nedopíše?) originální titul Greimasovy studie, že napíše dvakrát Bánská Bystrica, nikoli Banská atp., že západoněmecký napíše s velkým Z atd. Kuriozitou je, že stránkování v obsahu neodpovídá skutečnému stránkování v textu. 
Práci proto hodnotím celkově stupněm C.

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1. Jaký je rozdíl mezi motivem a tématem?

2. Jakou roli podle Vás sehrávají filmové parodie v české kultuře 60. a 70. let (pro špionážní žánr je relevantní film Konec agenta W4C prostřednictvím psa pana Foustky Václava Vorlíčka)?

Datum a podpis vedoucího práce:

PhDr. Jan Schneider, Ph.D.

V Olomouci 14. 5. 2015