Katedra bohemistiky
Posudek na magisterskou diplomovou práci

Autor: Bc. Jiří Gottlieber

Studijní obor: česká filologie – filmová věda

Název práce (česky/anglicky): Komparace významových stránek Zámku a jeho filmových adaptací prostřednictvím analýzy okularizací / Comparison of the semantic aspects of the Castle and its film adaptation through the analysis of the ocularization

Oponent: Mgr. Jiří Hrabal, Ph.D.

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	3,0	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	1,7	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	2,0	
Interpretace a argumentace	2,3	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	2,3	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	2,0	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	3,0	
Výsledný průměr	2,3	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:
C

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1. Proč jste si zvolil k analýze právě těchto pět vybraných scén? V DP je uveden podnět, nikoli důvod.
2. Lze říci – podíváte-li se na jednotlivé filmy jako celky –, že v některém z nich je užíváno častěji určitého způsobu podání, který preferuje jeden z typů okularizace, než v ostatních dvou? Jaký to přináší efekt pro celkovou významovou výstavbu díla?
3. V čem spatřujete hlavní přínos Vaší práce?

Další poznámky k práci, kritické připomínky:

Diplomová práce Jiřího Gottliebera se mi dostala do rukou již potřetí. Tentokrát už ale ve zlepšené verzi. Diplomant odstranil některé nedostatky a pochybení, především je jeho práce ve stávající podobě formulačně i terminologicky kultivovanější, a tudíž i sdělnější. I název práce doznal změn, i když stále neodpovídá obsahu, jak by bylo žádoucí. Rozšířila se také bibliografie: její rozsah není ohromující, ale je akceptovatelný.
Některé nedostatky však zůstaly. V bibliografii chybí některé tituly citované v poznámkách pod čarou (Todorov, Kyloušek ad.), zápis sekundární literatury má nejednotnou formu (v každé položce je alespoň jedna chyba). Nepodařilo se odstranit všechny nevhodné formulace. Už v minulé verzi jsem uváděl příklad obdobný tomuto: „Když jsou následné záběry snímány nulovou okularizací…“ (s. 21) Opět tedy upozorňuji, že záběr snímá kamera, nikoli teoretický pojem. Některé nešťastné formulace vyznívají humorně: „Domníváme se, že jen zřídka budeme srovnávat filmové adaptace mezi sebou.“ (s. 10) Není mi jasné, co znamená „dobrat se shodných významových závěrů“, což je klíčová formulace při stanovení cílů i vyslovení závěrů. V kapitole, v níž formuluje cíle práce, diplomant uvádí, že chce mj. zjistit, „zdali je možné určit významy pouze na základě práce s jednou narativní kategorií“ (s. 10). To samozřejmě možné není, předně musíme zvládat jazyk…
Některé pojmy používá diplomant tak trochu „po svém“ (např. implikovaný autor), užívá jich ale konsekventně, a to je důležité (v předchozí verzi tomu tak rozhodně nebylo).
DP práce Jiří Gottliebera je ve svém celku zdařilejší, než by se mohlo zdát po přečtení cílů práce. Diplomant mi přijde nejslabší ve chvíli, kdy má zformulovat právě cíle a závěry práce. To, co činí je nakonec zdařilejší, než když formuluje to, co činit chce.
Velmi mě překvapilo kategoricky vyslovené východisko diplomantova uvažování: „Jak již bylo řečeno, texty neinterpretujeme. Hledáme významy, které budou premisami, s nimiž porovnáme výsledky analýzy.“ (s. 5) Takřka nepoznamenán tradicí lidského myšlení o interpretaci je zřejmě diplomant přesvědčen, že za filmovými sekvencemi (potažmo textem) lze rozkrýt nějaké pevné a „nahé“ významy a jejich následná interpretace je pak už jen jakýmsi jejich „oděním do hávu“. To je naprostý teoretický naivismus, který snad v současné době na akademické půdě nemůže být zastáván s vážnou tváří. A jak by bylo možno porovnávat výsledky analýzy s těmito „významy-premisami“?
Konkrétní diplomantovo „hledání významu“ bez „zátěže interpretace“ však naštěstí není nic jiného než vcelku solidní intepretace vybavená analytickými nástroji a pojmy. 
DP je nejlepší v částech, v nichž diplomant odborným jazykem pojmenovává, co se děje „na plátně“, jakým způsobem jsou scény snímány… A když se k tomu přidají občasné úvahy o účinku těchto způsobů podání, rázem máme před sebou kvalitní text.
Je škoda, že diplomant hovoří o vybraných scénách separovaně, neuvažuje o nich v kontextu celého filmu. Velmi si tak omezuje možnost uvažovat právě o funkci způsobů podání těchto scén a jeho počínání se pak může jevit v některých pasážích poněkud samoúčelně.
Trochu mě zaráží, že diplomantův odborný jazyk je při popisu filmových scén na vyšší úrovni, než je tomu při analýze literárního textu. V případě analýzy úryvků Kafkova románu je znatelné, že diplomant sice ví, co chce o textu vypovědět, ale nesnadno nachází adekvátní způsob. Objevují se i překvapivé chyby, kdy výraz „vedle“ ve větě – „posadila ho vedle sebe“ – diplomant určí jako adverbium (s. 43). Nebo na s. 19 říká, že „…věta ‚Pak se vydal hledat nocleh‘ je bez deiktického prostředku.“ Tak tomu samozřejmě není, jelikož věta obsahuje časové odkazování v podobě výrazu „pak“. Diplomant měl patrně na mysli, že se nejedná o distinktivní subjektivizační deiktický rys, nikoli deixi jako takovou. S úlevou však kvituji, že diplomant už nehovoří o „směrových ukazatelích“, ale o „deixi.“
Na závěr musím konstatovat, že mě těší, že diplomant minulou verzi DP neobhájil, protože ta současná je výrazně zdařilejší. DP doporučuji k obhajobě.

Datum a podpis oponenta:
Mgr. Jiří Hrabal, Ph.D.
18. 5. 2013