Katedra bohemistiky
Posudek na bakalářskou diplomovou práci /magisterskou diplomovou práci

Autor: Lucie Hammerlindlová

Studijní obor: 

Název práce (česky/anglicky):

Vlčí jáma: román a film /The Wolf Wrap: The Novel and the Film

Vedoucí práce: PhDr. Jan Schneider, Ph.D. 

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	2	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	2,3	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	1,7	
Interpretace a argumentace	2	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	2	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	2,7	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	2	
Výsledný průměr	2,1	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:

Lucie Hammerlindlová se ve své práci pokouší o srovnání románu Vlčí jáma Jarmily Glazarové a jeho filmové adaptace režiséra Jiřího Weisse z roku 1955.
Diplomantka své srovnání staví zejména na naratologické bázi, a to především na terminologii a kategorizaci Gérarda Genetta (vypomáhá si však i některými některými pojmy Doleželovými, Chatmanovými a Stanzelovými). Usiluje zejména o postižení způsobu, jak film zachází s postupy, které jsou vlastní literárnímu textu (např. vnitřní monolog, polopřímá řeč). Její analýzy jsou velmi podrobné a v mnohém ohledu výstižné. Někdy však vedle sebe používá různé teoretické principy, aniž by konfrontace využila k upřesnění analýzy. Jako nedostatečné vidím definování pojmů příběh a vyprávění v samém počátku práce: autorka nedefinuje, spíše si vybírá definici těchto kategorií, podle které pak bude pojmy chápat.
Velkou pozornost věnuje Lucie Hammerlindlová kategorii postavy a způsobům charakterizace v literárním textu a ve filmu. V naratologickém kontextu pak poněkud neústrojně podává i psychologické a psychoanalytické profily postav – nadto opřené o nedostatečnou sekundární literaturu (Psychologický slovník). Pokouší se rovněž uvažovat o problematice ztvárnění prostoru v obou médiích a snaží se v této souvislosti ukázat, že zachycení prostoru v literárním textu i ve filmu úzce souvisí s vytvářením atmosféry.
V podkapitole 2.6 Prostředky navozující atmosféru v románu a ve filmu pak sice píše o problematice ozvláštnění, nicméně konstatuje, že prostředky, které jsou v obou médiích využívány, jsou spíše konvenční povahy – zde je tak narušena logika argumentace. 
Svou práci autorka uzavírá konstatováním „shod“ a „rozdílů“ mezi předlohou a její filmovou adaptací. Konstatuje snahu režiséra o vytvoření poměrně věrné adaptace předlohy (na filmovém scénáři spolupracovala sama Glazarová), samozřejmě nemůže opomenout především v rozdílném ukončení příběhu. Ne vždy však své závěry formuluje přesvědčivě a terminologicky přesně: viz např. „společné jsou především hlavní myšlenky vyjádřené v díle“ (s. 37).
Práce je přehledně členěná, formulace jsou někdy poněkud neobratné. Co se týče gramatické stránky věci, zásadní problém spatřuji v interpunkci. Takřka na každé straně můžeme nalézt prohřešek: autorka především zapomíná oddělit vložené věty čárkou.
Práci hodnotím jako velmi dobrou.

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1.	Je pojem fokalizace aplikovatelný na film?

2.	Je psychologická charakteristika postav adekvátní pro naratologickou analýzu?

3.	

Další poznámky k práci, kritické připomínky:

Datum a podpis vedoucího práce:

24. 5. 2011							PhDr. Jan Schneider, Ph.D.

Hodnocení průběhu obhajoby (prezentace, odpovědi na otázky a připomínky z posudků, diskuse v plénu) – návrh klasifikačního stupně:

Výsledné hodnocení –klasifikační stupeň:

Datum a podpis vedoucího komise pro obhajoby BDP: