Posudek vedoucího diplomové práce

Diplomantka: Irena Hrdinová
Téma diplomové práce: Jmenování soudců v ČR
Rok obhajoby práce: 2011  
Vedoucí diplomové práce: JUDr. Michal Bartoň, Ph.D.

Autorka se ve své práci zabývá procesem jmenování soudců v ČR. Z formálního pohledu práce splňuje předepsané náležitosti. Je psána pečlivě a přehledně, byť místy dochází k nepřesnostem (např. na s. 67: akty „vykonávané“ na návrh – má být asi „vydávané“).
	Z hlediska systematiky práce lze ocenit logickou strukturu práce, chronologii a návaznost jednotlivých kapitol, i jejich vnitřní členění. Autorka nejprve vymezuje postavení soudce v právním systému ČR, poté sumarizuje ústavní a zákonné podmínky pro jmenování soudce a následně chronologicky přibližuje přehled kroků vedoucích k ustavení do funkce soudce. První tři kapitoly jsou spíše popisného charakteru, kdy autorka drží právní úpravy, popř. komentářové  či učebnicové literatury. Další tři kapitoly jsou již více analytické či srovnávací. Ve čtvrté kapitole autorka nejprve přibližuje spor soudního čekatele a prezidenta republiky, neboť teprve díky danému sporu se v právní vědě objevila řada nových témat a sporných momentů týkajících se právě procesu ustavování soudců i možného soudního přezkumu rozhodnutí prezidenta (resp. jeho možné nečinnosti). V páté kapitole autorka nastiňuje právě několik sporných otázek, kterým se věnuje podrobněji (povaha jmenovacího aktu, přezkoumatelnost, otázka jednání prezidenta na návrh jiného orgánu, existence nároku či subjektivního práva), konfrontuje názory doktríny, soudů a přidává vlastní postřehy. V závěrečném exkursu v šesté kapitole se autorka věnuje srovnání se slovenskou právní úpravou ustavování moci soudní.
 	Z obsahového hlediska nemám k práci zásadní výhrady, autorka shromáždila relevantní literaturu k dané problematice, o kterou se opírá a na kterou korektně odkazuje. Pokud jde o sporné momenty v procesu ustavování soudců, autorka vybírá (alespoň z pohledu ústavněprávního) ty klíčové, ačkoli problémů týkajících se ustavovaní soudců v ČR,  je více.  
Práci s prameny lze hodnotit pozitivně, autorka korektně odkazuje na použitou literaturu i předpisy. V závěrečném seznamu literatury je však nutno u statí ze sborníků uvádět příslušné statě tak, jak jsou v práci průběžně citovány, nikoli jen celý sborník.
Závěrem lze ocenit, že autorka zaujímá k některým otázkám vlastní stanoviska, včetně těch, které polemizují s existujícím výkladem soudní praxe (otázka možnosti soudního přezkumu aktů prezidenta či existence a povaha návrhu na jmenování soudců) a snaží se formulovat východiska. (K úvaze na s. 59 lze dodat, že otázka opakování sporu o nejmenování soudce nutně nesouvisí ani s věkovou hranicí kandidátů ani přechodným ustanovením zákona a může se týkat i jiných kritérií). 

Otázky k obhajobě:
-	S ohledem na zmíněnou úpravu v SR (soudcovská samospráva) je vhodné přiblížit, jaký je názor diplomantky na samosprávu soudnictví. Jaké výhody či naopak rizika by mohlo její zakotvení zejména ve vztahu k procesu ustavování moci soudní v ČR přinést? 
-	Co rozumí diplomantka pod „politickou angažovaností“ soudců (s. 67) a jaká míra omezení je s ohledem na ústavní garanci sdružovacího práva ještě legitimní?
-	Jaký je názor diplomantky na možnost zavedení tzv. soudce na zkoušku před definitivním jmenováním soudcem.

Závěr:
Práci doporučuji k ústní obhajobě a navrhuji hodnocení výborně.

V Olomouci dne 15. 5. 2011
					
								JUDr. Michal Bartoň, Ph.D.