Katedra bohemistiky
Posudek na magisterskou diplomovou práci

Autor: Kristýna Píchová

Studijní obor: 

Název práce (česky/anglicky): Postavy v povídkách Jana Balabána / The Characters in the Short Stories of Jan Balabán

Oponent: Mgr. Jiří Hrabal, Ph.D.

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	2,0	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	2,7	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	2,3	
Interpretace a argumentace	3,3	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	3,3	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	1,7	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	1,3	
Výsledný průměr	2,4	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:
D

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1. Spatřujete nějaký rozdíl mezi „konstrukcí“ a „rekonstrukcí“ postavy? V práci užíváte oba výrazy, jejich významovou odlišnost jsem ale nedokázal identifikovat.
2. Nebylo by možné pokusit se o nějakou typologii postav v povídkách J.B.?
3. Je vysledovatelný nějaký vývoj/změna ve způsobu podání postav v Balabánově povídkové tvorbě?

Další poznámky k práci, kritické připomínky:

Diplomantka Kristýna Píchová si zvolila svůj diplomový úkol dobře. Analyzovat postavy v povídkové tvorbě Jana Balabána je zadání v diplomové práci dobře zvládnutelné.
Práci rozčlenila přehledně: po kapitole pojednávající o pojetí postavy následují kapitoly o jednotlivých aspektech postavy (sestávající z podkapitol zabývajících se jednotlivými Balabánovými povídkovými tituly), práci uzavírá shrnující závěr.
Bohužel přehledné rozčlenění nevede vždy samo o sobě k zdařilému výsledku. Ukázalo se totiž jako neúčelné. Práce sestává – obecně vzato – z vybraných postřehů a ilustrativních citací, které diplomantka řadí za sebe podle výše uvedeného klíče. Jednotlivé kapitoly a podkapitoly fungují až příliš separovaně, vzájemně spolu téměř nekomunikují. Když se podíváme na postavu ze šesti aspektů (diplomantka vymezuje tyto: promluva, jednání, vzhled, jméno, prostředí, nitro), a to postupně vždy u každého ze čtyř povídkových souborů, dostaneme 24 „prázdných oken“, které zaplníme vybranými postřehy, a dobereme se tak požadovaného rozsahu diplomové práce. Bohužel řada těchto postřehů je velmi samoúčelných, často až banálních. Neshledal jsem, že práce odněkud někam spěje, že diplomantčiny postřehy jsou něčím překvapující, spíš jsem měl dojem, že procházím mnoha za sebou následujícími prostorami s mnohokrát viděnými nápisy na stěnách, prostorami, kterými projít musím, neboť i „cíl musí mít cestu“.
Je to škoda, protože kapitola o pojetí postavy, která byla formulována srozumitelně (až na předposlední větu druhé kapitoly) a střízlivě, i úvodní vymezení úkolu, mě ke čtení práce zlákalo. Diplomantka sice nerozšířila svůj obzor o žádnou studii, která by přesahovala rámec obvykle citovaných českých a do češtiny přeložených studií pojednávajících o postavě (tedy Hodrová, Fořt, Rimmon-Kenanová, Chatman ad.), ale pro vymezený úkol by obeznámenost toho rozsahu mohla být dostačující.
Už následující kapitola, ale přináší jen souhrn nahodile vytržených dílčích postřehů, které jsou „nevynalézavé“ a mají něco společného se vztahem promluvy ke konstituci postav jen vzdáleně a „neartikulovaně“. Zásadní otázka pro tuto kapitolu, totiž jak se uplatňují (a v jaké funkci) promluvové typy při konstituci postav, zůstala jen kdesi v pozadí.
Bohužel nejinak je tomu i v dalších kapitolách. Vyloženě odbytá je např. podkapitola o vzhledu postav povídkové knize Možná, že odcházíme, která sestává ze dvou vybraných postřehů a dvou citací, které rozsahem přesahují vlastní diplomantčin text. Disproporční vůči ostatním podkapitolám je ta, v níž se diplomantka věnuje jednání v povídkovém souboru Prázdniny. Má cca 8 stran, ostatní podkapitoly v této kapitole cca 2 strany. Nerozumím důvodu této neúměrnosti, ostatní soubory jsou snad méně analyzování hodné?
Dokonce ani šestá kapitola, v níž diplomantka pojednává o jménech postav, nevystoupila nad úroveň ostatních. Podivuji se tomu, protože tohle zadání obvykle studenti zvládají nejlépe. To, že Balabánovy postavy nesou často biblická jména není obtížně dekódovatelné, na jejich význam se můžeme podívat do slovníku… a že se některé postavy objevují ve vícero Balabánových povídkách (někdy i napříč knihami), sdělila diplomantka už v předchozích kapitolách. Mnoho dalšího se vlastně nedozvíme. V kapitole sedmé je hlavním postřehem, že vyprávějící a fokální postavy prostřednictvím vnímání samy sebe charakterizují. Vše ostatní má jen ilustrativní charakter. (Dílčí dotaz: Diplomantka tvrdí, že v povídce „Pyrhula pyrhula“ je „proměnlivost ve vztahu“ dvou postav analogická k proměnlivosti počasí. Jak se vztah dvou postav v téhle povídce postav proměňuje?)
Kapitola osmá – diplomantka ji nazvala „Nitro“ – by měla být při jakékoli analýze postav v Balabánových povídkách výzvou. V téhle diplomové práci je to však jen „nezvednutá rukavice“.
K lepším stránkám práce patří pravopis, minimum překlepů či jednotnost bibliografických údajů. Formulačně však práce obsahuje řadu nedostatků a nedůsledností. Diplomantce bych doporučil vzdát se (pro jistotu) výrazu „princip“. Nejen že mi vadilo jeho časté užívání, ale především to, že představuje jakousi snadnou, ale zatemňující „zkratku“, která nahrazuje pregnantní formulaci myšlenky. Jen jednu větu z mnoha: „Princip prezentace založený na minulosti postavy se projevuje v různých způsobech prezentace postav.“ (s. 89)
Podle mého názoru tvoří tuto diplomovou práci (do kapitol) roztříděné poznámky, které diplomantka mohla využít pro napsání diplomové práce. DP nemá povahu promyšleného a provázaného celku, ale je to zřetězení dílčích – většinou nepříliš „objevných“ postřehů -  seřazených podle mechanického a neúčelného „klíče“.

Datum a podpis oponenta:
Mgr. Jiří Hrabal, Ph.D.
16. 5. 2013