Katedra bohemistiky
OPONENTSKÝ Posudek na magisterskou  diplomovou práci 

Autor: Jitka Fojtková, Bc.

Studijní obor: Česká filologie 

Název práce (česky/anglicky): Český „magický“ realismus (N/A)

Vedoucí práce: Mgr. Lenka Pořízková

Oponent práce: Mgr. Vladimír P. Polách, M.Phil., Ph.D.

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	2,3	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	2,3	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	1,3	
Interpretace a argumentace	1,7	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	2,7	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	1,3	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	1,3	
Výsledný průměr	1,84	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:

Práce předkládaná k obhajobě se věnuje analýze vybraných románů tria českých spisovatelů (v případě D. Hodrové samozřejmě spisovatelky) Ajvaz – Hodrová – Kratochvil. Slečna Fojtková hledá v jejich tvorbě prvky magického realismu na základě vybraných motivů, resp. narativních postupů, a tím zároveň obhajuje jejich zařazení pod tuto žánrovou kategorii. Jakkoliv lze souhlasit s autorkou v tom, že analytická část odpovídá hledanému a požadovanému, je trochu rozporné, zda jsou výsledky práce adekvátní názvu „Český „magický“ realismus“ (zde se navíc vkládá otázka, proč je termín magický vložen do uvozovek). 
Práce má poněkud nevyváženou teoretickou a analytickou část, přičemž druhá zmiňovaná by si zasloužila také nálepku interpretační, neboť autorka nejenom dohledává motivy a prvky, které vyhovují její pracovní tezi, ale zároveň částečně díla výše uvedených autorů nebo alespoň jejich části a motivy interpretuje. Lze říci, že úspěšně, a to je možné vztáhnout na celou druhou část, vůči které je možné mít jen málo námitek. Ta možná zásadnější směřuje k množství analyzovaných prvků a jejich zastoupení v dílech jednotlivých autorů – je nalezený „dokladový“ materiál spíše marginální, nebo ukazuje svou kvantitou jasné a směrodatné žánrové tendence? Nejde snad o potřebu jasné kvantifikace, ale alespoň přesvědčivého shrnutí, závěru. (Výjimkou je uvedení informace „v hojném množství“ na s. 25.) Závěr diplomové práce je silně nezvládnutý, téměř se zdá, že DP má závěrů více (2, 3?), zobecnění zde uvedené je neakceptovatelné. 
Rozhodně slabší se ale jeví část teoretická. Pomineme definici a vymezení žánru a v návaznosti na seznam typických a zároveň typologických žánrových prvků – to je vždy obtížné a diskutabilní, což autorka také připomíná. Otázkou je spíše provázanost tří hlavních kapitol, tj. definice žánru, otázka fokalizace a fikčních světů. Ačkoliv je jasné, že jde o termíny, které spolu souvisejí a slouží k interpretaci a definici, kapitoly působí spíše jako samostatné oddíly poskládané vedle sebe. Kromě toho nejsou podloženy sekundární literaturou tak, jak by se dalo předpokládat v otázce daných témat. Naopak, kapitoly jsou hodně závislé na několika málo monografiích nebo studiích (Lukavská, Bromanová, Doležel), kapitola zabývající se vymezením magického realismu vůči ostatním žánrům (fantasy atd.) nebo kategoriím (postmodernismus) je pak z hlediska sekundární literatury i obsahu spíše triviální.  Ocenit je na druhou stranu třeba využití zahraniční literatury, i když i jí mohlo být právě v těchto typologických kapitolách mnohem více. Odráží se to mj. v tom, že autorka má silné problémy s přijatelnou definicí žánrů („Science-fiction je žánr [...], který se odehrává ve světech, s nimiž ještě lidé nemají žádné zkušenosti.“) i s jednoznačností termínů. To je zřetelné v množství adjektiv pojících se s termínem svět: kromě fikčních světů zde nalézáme světy alternativní, reálné, realistické, fyzicky možné i „jen“ možné; myslitelné a pravděpodobně i jiné, ne vždy přesně vymezené. Takový přístup není vhodný k pojmologii vědecké práce. 
Práce vykazuje poměrně málo pravopisných a typografických chyb, struktura je přijatelná, i když, jak bylo naznačeno výše, někdy poněkud mechanická. 
Sekundární literatura je zapsána dostačujícím a přehledným způsobem, na magisterskou diplomovou práci je jí však poněkud málo. Část z toho jsou navíc encyklopedické příručky na hraně uznatelnosti (Karpatského Labyrint literatury aj.) nebo tituly, které šlo nahradit vhodnějšími (Coucha: Surrealismus a magie vs. odborná literatura k surrealismu). Postoj k sekundární literatuře je navíc většinou – ne vždy –  nekritický, nepolemický. 
Poznámkový aparát mohl být přesnější (celé zápisy, resp. ujasnění zápisu v poznámkách jako č. 38 aj., citace A. Hamana pod Novotným v pozn. 72).

Práci doporučuji k obhajobě se známkou velmi dobře. 

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1. Může se autorka vyjádřit k terminologii možný, myslitelný a alternativní svět?  

2. Na s. 18 je napsáno: „Pro historika je kontrafaktuální historie pouze metodologickou pomůckou.“ Může být vysvětleno?

3. ---

Další poznámky k práci, kritické připomínky:

Datum a podpis oponenta práce:

Hodnocení průběhu obhajoby (prezentace, odpovědi na otázky a připomínky z posudků, diskuse v plénu) – návrh klasifikačního stupně:

Výsledné hodnocení –klasifikační stupeň:

Datum a podpis vedoucího komise pro obhajoby BDP: