Katedra bohemistiky
Posudek na bakalářskou diplomovou práci 

Autor: Otakar Chudzik

Studijní obor: neuveden

Název práce (česky/anglicky): Vojenské reálie v moravskýcgh lidových písních / Military Realia in Moravian Folk Songs

Oponent: Mgr. Daniel Soukup

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	2,0	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	1,5	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	2,5	
Interpretace a argumentace	2,5	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	1,5	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	2,5	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	1,0	
Výsledný průměr	1,92	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:

	Bakalářská diplomová práce Otakara Chudzika analyzuje motivy z vojenské historie habsburské monarchie v moravské lidové písni a je pozitivním příspěvkem k interdisciplinárnímu bádání, které se pohybuje na pomezí bohemistiky, folkloristiky a historie. Diplomant vychází ze základních sbírek moravských lidových písní Františka Sušila a Františka Bartoše, odkud čerpá materiál pro stopování vojenských reálií, které jsou konfrontovány s historickou skutečností. Jde např. o doplňování vojska (verbování, konskripční systém) či o každodennost vojenského života (ubytování, strava, tresty).
Práce je sice proporčně vyvážená a vlastní analýze je věnován největší prostor, přesto nelze přehlédnout skutečnost, že opravdového literárního rozboru se v práci nedočkáme. Diplomant podlehl především pozitivistické metodě historicko-folkloristické deskripce a klade v práci velký důraz na popis vojenství ve sledovaném období, přičemž historické exkurzy se objevují i v kapitolách, které by měly být v první řadě věnovány literárnímu zkoumání (např. kapitola 3.1.3). Práce je sice terminologicky velice dobře zvládnutá, předkládá informačně hutný a inspirativní pohled na danou problematiku, postrádáme v ní však alespoň náznak analýzy lidové poetiky písní tematizujících militaria, tzn. jakými uměleckými prostředky je vojenský život v písních zobrazován? Nabízejí se i další nereflektovaná témata: Je možné vyložit některé z vojenských motivů jakožto metafory či symboly? Lze rozdělit moravské lidové písně s vojenskou tematikou do jednotlivých skupin a klasifikovat je podle formálních či naopak obsahových znaků? Autor bohužel zůstává na povrchu zkoumaného materiálu a na podobné otázky nenabízí odpověď.
Zatímco typografické stránce své bakalářské práce věnoval Otakar Chudzik velkou pozornost a lze ji jen pochválit, pak otázku pravopisu a syntaxe zanedbal. Objevují se v ní překlepy a zejména chyby v syntaxi: např. opakovaně není vedlejší věta vložená označena interpunkcí i na konci. 
Diplomant by se měl rovněž vyvarovat některých stylistických neobratností a používání klišé. Např. proč si autor myslí, že „lidová píseň existovala mnohem dříve než například řeč?“ Autor by si měl rovněž uvědomit, že venkovská společnost ve vymezeném období (17.-19. stol.) není automaticky synonymem pro chudobu a sociální útisk (srov. práce Jaroslava Čechury o selských a měšťanských rebeliích konce 17. století). Problematické je i tvrzení, že v následujících letech po třicetileté válce došlo „k dočasnému úpadku kultury“. Pokládá snad diplomant např. Českou mariánskou muziku (1647) Adama Václava Michny z Otradovic za projev kulturního úpadku?
I přes uvedené výtky doporučuji bakalářskou diplomovou práci Otakara Chudzika k obhajobě a navrhuji hodnocení dva.

Další poznámky k práci, kritické připomínky:
	Dovoluji si připojit pouze marginální poznámku pro diplomantův zájem: na s. 28 je spojen tzv. Conscriptions und Webbezirks System z roku 1781 s možností vojenské služby Židů v rakouské armádě, kteří však nesměli dosáhnout vyšších hodností. Ve skutečnosti otázku služby židovských mužů v armádě řešil Hofkriegsrat až roku 1787 a Židé směli sloužit v rakouské armádě teprve roku následujícího, kdy byl vydán     Josefem II. dekret nejdříve pro Halič a 4. června pro celou monarchii. Potřeba vojenské účasti Židů se stala aktuální v souvislosti s osmou rakousko-tureckou válkou v letech 1788-1791. Z roku 1789 se také zachovala působivá řeč zemského rabína Ezechiela Landaua k židovským rekrutům z Prahy (srov. Erwin A Schmidl: Juden in der k. (u.) k. Armee).

Datum a podpis oponenta BDP:

23. května 2010       
Daniel Soukup