Katedra bohemistiky
Posudek na bakalářskou diplomovou práci

Autor: Martina Ligurská

Studijní obor: česká filologie 

Název práce (česky/anglicky): Český feministický časopis Ženské listy / Czech Feminist Magazine „Ženské listy“

Oponent: Mgr. Jana Kolářová, Ph.D.

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	A	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	A	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	A	
Interpretace a argumentace	A	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	A
	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	B	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	A	
Výsledný průměr	A	

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:

Martina Ligurská si zvolila pro svou bakalářskou práci téma, jež stojí především na pečlivém heuristickém výzkumu. Aby mohla patřičně zhodnotit, jakou podobu periodiku Ženské listy vtiskly jednotlivé její šéfredaktorky, musela přečíst a projít rozsáhlý pramenný materiál. 
Na základě jeho analýzy potom přesvědčivě doložila, že charakter časopisu pod vedením Elišky Krásnohorské prošel poměrně evidentní proměnou v porovnání s tím, jak jej redigovala její předchůdkyně Věnceslava Lužická. V jedné ze závěrečných kapitol je pak zmíněno i vedení listu Jindřiškou Flajšhansovou (do r. 1926, kdy periodikum skončilo), která však (přestože to proponovala) navázala na svou předchůdkyni spíše sporadicky. 
Diplomantka se soustředila nejvíce na působení Elišky Krásnohorské v roli šéfredaktorky (léta 1875–1912), neboť právě ona nejen výrazně posílila žensky emancipační zaměření časopisu, ale zdůrazňovala rovněž národně buditelské snahy a v neposlední řadě se zde uplatnila jako literární kritička. Diplomantka tak prostřednictvím Ženských listů sleduje kulturní i literární dění v dané době; periodikum zaznamenalo i jisté společenské posuny a konkrétní výsledky emancipačních snah (např. založení Minervy). Pozornost věnuje Ligurská rovněž angažmá Elišky Krásnohorské v literárních sporech s autory kolem časopisu Lumír, jimž vytýkala kosmopolitní charakter tvorby a exotismus. Negativně zhodnotila zejména tvorbu J. V. Sládka, obhajovala pravost Rukopisů, vstupovala do generačních polemik (spor o Hálka, spor s Macharem).
Jak diplomantka uvádí v závěru své práce, Ženské listy pod vedením Krásnohorské byly v té době svým zaměřením ojedinělé i v evropském kontextu, a proto zcela jistě zaslouží pozornost každého badatele na poli  naší obrozenské kultury a literatury.
Práce Martiny Ligurské je logicky a přehledně strukturována; stylisticky na velmi dobré úrovni, vyskytne se jen minimum překlepů či prohřešků proti ortografické normě. Výraznější lapsus jsem zaznamenala pouze na s. 64, kde je dle mého soudu neobratné spojení dvou po sobě následujících vět, z něhož pak vzniká mylný dojem, že pojednání Marie Bártové Boží bojovníci, které tematizuje kostnický spor a následné Husovo upálení, je psáno „odlehčeným jazykovým stylem a spíše zábavní (sic) formou“.
Bakalářskou práci Martiny Ligurské doporučuji k obhajobě a její písemnou podobu navrhuji hodnotit klasifikačním stupněm A.

Datum a podpis vedoucího práce:  27. 8. 2015    

Mgr. Jana Kolářová, Ph.D.