Katedra bohemistiky
Posudek na bakalářskou diplomovou práci /magisterskou diplomovou práci

Autor: Irena Kalupová

Studijní obor: česká filologie

Název práce (česky/anglicky): Pojetí znaku v sémiotice a biosémiotice

Vedoucí práce: Mgr. Dan Faltýnek

Hodnotící kritéria	Hodnocení	
		 1,0–4	
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce	4,0	
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie	3,3	
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy	4,0	
Interpretace a argumentace	4,0	
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře	4,0	
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy	1,3	
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací	2,0	
Výsledný průměr	3,23	

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:

Předložená bakalářská diplomová práce si klade za úkol v současné chvíli vysoce potřebnou analýzu zacházení s pojmem znak v biosémiotice, interpretaci znakového pojímání živého v biosémiotice, respektive biologii a sémiotice. Náročnost tohoto zadání je dána několika faktory. Jednak je biosémiotika interdisciplinárně komplikovaně provázaná disciplína, jejíž delimitace prochází molekulární a evoluční biologií, teoretickou biologií vůbec, sémiotikou a metodologií lingvistiky, respektive obecnou lingvistikou. Biosémiotika není v českém prostředí nijak etablovaná, nejsou dostupné jiné než okrajové texty či texty reprezentující jednu z odnoží, často výrazně vzdálenou od centrálního biosémiotického kánonu (např. Marcello Barbieri, sémantika u S. Kauffmana, biohermeneutika A. Markoše apod.). V posledku je biosémiotika značně metodologicky nereflexivní, její interdisciplinární šíře často způsobuje, že v daných kontaktových disciplínách autoři vybírají arbitrárně koncepty, které nekriticky, neadekvátně či zcela nefunkčně užívají pro svůj biosémiotický účel; volí koncepty generativní lingvistiky bez znalostí jejího popisného aparátu, chápou se jednoho z modelů znaku mimo jeho regulérní zavedení, neřízeně několik konceptů střídají, základní pojmy jako jazyk či mluva formují syntézou generativismu, strukturalismu a distribucionalismu, což jen ukazuje na naprostou libovolnost při jejich teoretizování. Seriózní lingvistická studie, která by sledovala lingvistické koncepty v jednom biosémiotickém textu, u jednoho autora či jedné biosémiotické problematiky je proto tolik žádaná.
Z předchozího odstavce plyne, že diplomandka se musela potýkat s nebývale velkým množstvím faktorů, které znesnadňují přístup k celému biosémiotickému diskursu již zkušeným vědcům. Diplomadka k naznačenému úkolu přistoupila se znalostí širšího okruhu literatury, pojala záměr nejdříve specifikovat problémy, které z hlediska sémiotického elementárně představí, a poté z jejich zorného úhlu podrobit kritice biosémiotickou produkci. V tomto svém přístupu však příliš setrvávala při přehledovém či učebnicovém sémiotickém triviu, práce je z valné části přehledem základních sémiotických konceptů často zmatečně pojímaných. Naopak výkladu znakovosti života, znakových koncepcí biosémiotiky je věnován jen minimální, ani ne pětinový, prostor. Znak v biologii/biosémiotice je postupně ukazován jako morfologický rys vztahovaný ke genetické výbavě, jako objekt v podobě části DNA stojící za jiný objekt, část RNA, respektive bílkovinu, jako objekt interpretace historicky ustavený a ustavovaný živým tvarem interagujícím s prostředím; mezi těmito póly není příliš jasně lišeno. Práce se nadto k sekundární literatuře staví neinterpretativně, pouze přejímá tvrzení, často organicky nevztahovatelná k teoretickým protistranám. Vázanost na užitou literaturu je hlavním nedostatkem diplomové práce, projevy tohoto jsou ve struktuře textu vyznačeny jeho dramatickým poměrem parafrází/citací a původního textu, který je značně utlačen.
Diplomandčino současné snažení zcela jistě ukazuje, že je schopna práce s teoreticky vysoce náročnou literaturou a interdisciplinárních přesahů. Jestliže bude k dané literatuře přistoupeno kriticky, jeví se být současný polotovar diplomové práce jako předchůdce v diskursu bakalářských prací výjimečnějšího počinu. Proto je záhodno, aby práce nebyla připuštěna k obhajobě a aby byla diplomandkou přivedana do té podoby, jakou si zasluhuje problematika a nakonec i sám autor, který si ji s entusiasmem zvolil. Z tohoto důvodu můžeme k stavu věcí v tomto případě přistupovat s optimistem a nikoliv s planým očekáváním interesujících a vědně hodnotných výsledků.   

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1.

2.

3.

Další poznámky k práci, kritické připomínky:

Datum a podpis vedoucího práce:

Hodnocení průběhu obhajoby (prezentace, odpovědi na otázky a připomínky z posudků, diskuse v plénu) – návrh klasifikačního stupně:

Výsledné hodnocení –klasifikační stupeň:

Datum a podpis vedoucího komise pro obhajoby BDP: