POSUDEK BAKALÁŘSKÉ DIPLOMOVÉ PRÁCE
Autorka: 	Jana Zavadilová
Název:	ANTONÍN JOSEF DRESER: DUB ZA KRÁLE STROMŮV VYVOLENÝ…
	(1732). Edice a komentář.

	Autorka zvolila k edici text jednak originální, tj. v nové době zatím nevydaný, a navíc pozoruhodný po stránce literární i jazykové. Zvolila optimální ediční přístup. Je dobře, že příliš nezasahovala do původního jazyka, který je zajímavý nejen dobovými prvky barokní češtiny, ale i znaky dialektu. Pravopisnou transkripci provedla podle uznávaných zásad. Seznámila se s důležitou sekundární literaturou.

	PŘIPOMÍNKY
	Škoda, že nemohu posoudit detaily přepisu: původní text mohl být v příloze. Např. na s. 11 „beřete“: není v originálu „béřete“? To by odpovídalo tehdejší spisovné normě. Další připomínky k detailům viz níž v oddíle Poznámky.
	Kapitoly „Poutní tradice“ a „Mariánský kult v období baroka“ souvisí s diplomovou prací jen velmi volně a vůbec by tu nemusely být: jde pouze o kompilace sekundární literatury, občas i diskutabilní (příklady viz níž v oddíle Poznámky).
	Podobně oddíl „Barokní homiletika“: první čtyři strany (47–50) jsou pouhá kompilace, a jenom dvě strany (51 a 52) se týkají přímo editovaného Dreserova kázání. Kdyby tak místo historických rekapitulací byl v práci podrobnější rozbor jazyka a stylu Dreserova textu!
	Autorčino vyjadřování je v zásadě jazykově a pravopisně správné (odchylky viz níže) a odpovídá odbornému stylu, jen z něho místy vybočuje k dikci módní žurnalistiky, která se příliš nehodí do historického výkladu, např. „Po jeho návratu do vlasti následoval rychlý kariérní postup, na jehož vrcholu na něj čekal post jednoho z nejvýznamnějších moravských kněží“ (53).
	Na několika místech se projevuje subjektivní hodnocení jazykových prostředků. Např. „Sjednocujeme podobu slova mnozí, jež je v textu zaznamenáno nejčastěji v podobě mnozý. Výskyt dalších dvou variant (množý, mnozy) považujeme za tiskařskou chybu“ (33) – je třeba vědět, že v tiscích od 16. do poloviny 19. století platilo pravidlo psát po c, z. s pouze tvrdé y.
Pro další ediční práci autorce velmi doporučuji seznámit se blíže s mluvnickými popisy raně novověké češtiny a tam načerpat vědomosti, který jazykový či pravopisný prostředek je dobový a který je spíš chybou.
	
	DOTAZY
	1. „přinucenj > přinuceni, hodnj > hodni v 3. os. pl. ind. préz./perf. pas.)“ (34) – jak se tyto tvary přesně jmenují? Určitě to není 3. osoba, protože se dají spojit i s podměty „my“ a „vy“.
	2. „Nejsme si vědomi žádné moderní edice daného kázání“ (29) – jak si můžeme být vědomi edice? Co přesně znamená spojení „být si vědom něčeho“?

	ZÁVĚR
	Práce Jany Zavadilové o českém homiletickém textu z 18. století je kvalitní v oblasti edice, méně dotažená pak v proporcích obsahu a v jazykové stránce vlastního výkladu. Doporučuji ji k obhajobě. Předběžně navrhuji hodnocení C.

Olomouc 25. 5. 2023                                            	doc. PhDr. Karel Komárek, Ph.D.,
	oponent.

	POZNÁMKY
5 „Nabízí však [kazatelské texty] mnohem víc než apel na svědomí člověka nebo přeříkávání Písma“ – převyprávění? A lépe „nabízejí“.
5 „Jakmile došlo k ověření pravdivosti zázraků, jež měla mít na svědomí Panna Marie“ – lépe „pravosti“, „Maria“. A „na svědomí“ máme spíš špatné činy.
5 „poručil k jeho přenesení“ – lépe „poručil ho přenést“ nebo „svolil k jeho přenesení“.
11 „se vymlouvá a pravi“ – jistě chyba tisku, může se opravit na „praví“.
11 „ze samýho trní, bodlačí, proutí, pcháčí, kopřiv, trávy a charabely“ – v pozn. čteme, že to znamená „starý strom“: kolegyně mohla uvést, že to našla v Dialektologii moravské. Jinak to slovníky nemají.
12 „protekcy“ – co je v originále? „protekcy“, nebo „protekcý“? Pak by byl přepis „protekci“, nebo „protekcí“. Měkké „i“ do přepisu patří v každém případě. K s. 30: „protekcy“ není citát, ale vyznačené cizí slovo.
13 „Pulchra, sed sterilis ... Pulchra et fertilis“ – je to sice srozumitelné, ale mohlo být přeloženo pod čarou.
16 „a taž inquizici [...] se držeti počala“ – co je v originále? Koncové „i“ by mělo být dlouhé. A případné „s“ by se nemělo měnit na „z“.
17 „V některých nářečích mají hlásky s a z měkkou deklinaci“ – ne „hlásky“, ale „jména zakončená na hlásky“.
19 „sceptrum“ – mohl být překlad pod čarou.
29 „Transkribovaný text kombinuje spřežkový a diakritický pravopis a obsahuje prvky dialektu“ – striktně vzato je to pravda, ale dialekt není věc pravopisu, tudíž ani přepisu.
30 „přine∫∫en > přinesen“ – mělo být přepsáno přinešen (možná dobová varianta).
30 „bi předcházející vokálu > b (hrabiata > hrabata)“ – tímto zápisem autor jistě chtěl vyjádřit výslovnost [hrabjata], odpovídající nominativu sg. „hrabě“. Přepis tedy mohl být „hrabjata“ nebo „hrab´ata“ (s poznámkou).
31 „předložky spojené s následujícím slovem (např. ažposavád > až posavád, totižto > totiž to)“ – to nejsou předložky.
32 „Dubletní zápis nějaký/nejaký sjednocujeme a přepisujeme v jeho častější podobě“ – ale zrovna to „nejaký“ je krásný prvek dialektu.
32 „Uchováváme všechny tvaroslovné odchylky od dnešní pravopisné normy (poďte, věčí)“ – to nejsou odchylky tvaroslovné a rozdíl „poďte – pojďte“ není věcí pravopisné normy.
32 „Respektujeme původní tvary slovesa v prézentu, a to včetně jejich kolísání (sou, jsou)“ – to nejsou různé tvary slovesa, ale různé zápisy výslovnosti.
33 „V kořenech slov respektujeme [...] i krácení (řečniky, přiběh)“ – to  není v kořenech slov.
35 (+ 15) „|[#4] o předešlé zdraví prosíli, a [jej] obdrželi“ – netřeba emendovat, text je správný i bez „jej“, navíc „jej“ není střední rod (gram. shoda se slovem „zdraví“).
35 (+ 26) „[#10] její[m] ] gegi“ – emendace není nutná, „její“ bylo tehdy nesklonné („pod její stínem“ bylo správně).
37 „Pro přijmutí postu v Olomouci se rozhodl“ – módní žurnalismus „post“ se do historického výkladu nehodí; tvar „přijmutí“ není správný.
38 „probošství“ – má být „proboštství“.
38 „římskokatolický kněz, kanovník, prelát a světicí biskup olomoucké diecéze“ – první titul netřeba: kanovník a biskup musí být předtím automaticky ř. k. knězem.
39 „Přestože Bible k poutím přímo nevybízí“ – ale vybízí: „Vzhůru, vystupme na Hospodinovu horu“ (Izaiáš); „Šťastný, kdo u tebe nalézá pomoc, když se chystá na svatou pouť“ (Žalm 84) aj.
40 „následná porážka českých stavů v bitvě na Bílé hoře“ – přesněji „nekatolických stavů“: bylo mezi nimi mnoho Němců, podobně jako mezi císařskými Čechů.
40 Palladium není „posvátný předmět, symbol města či země“, ale předmět sloužící jako ochrana, záštita, v tomto případě záštita země.
44 „Historie Dubu nad Moravou se datuje zpět do roku 1141“ – proč „zpět“? Prostě se datuje, a to „od roku“.
45 „z hlediska krajinné scénografie nalezneme podobný kostel v Lechovicích“ – scenérie.
45 „Ve spisku věnovanému původu a rozkvětu dubských poutí“ – správně „věnovaném“.
53 „doktor obojích práv“ – správně „doktor obojího práva“ (světského a církevního).
55 „smuteční kázání na počest kněžny Maxmiliány Marie z Lichtenštejna předneseného v holešovském kostele“ – správně „přednesené“.
62 „nákladem Valšské tiskárny“ – správně „Valašské“.