Katedra bohemistiky
Posudek na magisterskou diplomovou práci

Autor: Tereza Vintrová

Studijní obor: česká filologie

Název práce (česky/anglicky):
Filmové adaptace próz Petra Šabacha /Film adaptations of prose by Petr Šabach

Vedoucí práce: PhDr. Jan Schneider, Ph.D.

Hodnotící kritéria | Hodnocení
| | 1,0–4
Soulad názvu práce s obsahem, schopnost formulovat cíl a závěry práce | 1,7
Teoretická podkladová koncepce, metodologie, terminologie | 2
Schopnost analýzy excerpovaného materiálu/předmětu výzkumu a následné syntézy | 2,3
Interpretace a argumentace | 2
Sekundární literatura, tvůrčí aplikace, schopnost kritického komentáře | 2
Struktura práce, výstavba textu, adekvátnost použitých stylistických prostředků, dodržení ortografické a gramatické normy | 1,3
Bibliografický a poznámkový aparát, jednotný způsob citací | 1,0
Výsledný průměr | 1,75

Pozn.: Pro hodnocení se používá tzv. jemná známková stupnice, tedy: 1,0 – 1,3 – 1,7 – 2,0 – 2,3 – 2,7 – 3,0 – 3,3 – 4.

Autorka dělí svou práci do dvou základních částí. V první se vypořádává s minulým i současným stavem teorie adaptace (reflektuje práce Bubeníčkovy, Elliottové), s rozdíly v percepci literatury a filmu (Helmanová), věnuje se základním naratologickým kategoriím, jako jsou příběh, diskurs, fokalizace a postava (zde se opírá zejména o Bordwella a Thompsonovou, Chatmana, Rimmon-Kennanovou a Thöhlerovou a Taylora). Prokazuje zde solidní znalost odborné literatury k dané problematice, i když nikoliv stoprocentní (postrádám např. práci Lindy Hutcheonové). Přece jen však dominuje shrnující přístup, kdežto analýzu či skutečné srovnání postrádám. 
Ve druhé části pak diplomantka analyzuje nejprve prozaické předlohy Petra Šabacha a poté filmové adaptace, které následně srovnává – vybírá si přitom ty adaptace, jejichž příběhy jsou zasazeny do doby před rokem 1989: představující významný tematický okruh nejen v literatuře, ale rovněž ve filmu. Svou komparatistickou práci zaměřuje na to, jak deklaruje v úvodu, „jakým způsobem tvůrci nakládají s osnovou příběhu“ (s. 5). To je nakonec na jedné straně poněkud zjednodušující, neboť vlastní analýzy přinášejí poněkud víc, na straně druhé však přece jen zcela důsledně nenaplňuje reflektované narativní kategorie v části teoretické. Ve skutečnosti se nejvíce věnuje analýze postav, což je patrné zejména v analýzách předloh. K analytické části lze konstatovat, že autorka zdaleka nepoužívá nástroje, které představila v teoretické části. 
Jako sporný se může jevit fakt, že autorka si pomáhá literárněkritickými ohlasy, což bývá obvyklé v tradičních autorských monografiích. Ptal jsem se sám sebe, zda je takový přístup funkční. Nakonec jsem se přiklonil k názoru, že spíše ano. Pomocí recepce jednotlivých textů mohla autorka sledovat, jak jsou ty které texty (ale také postavy, události či dějové linie), chápány určitým typem poučeného čtenáře/diváka (tj. kritika). Pokud tyto výklady zapojila do analýz, pak to bylo v pořádku. Ne pokaždé však tuto funkci naplnila. Někdy citáty z metatextů (nejen kritik) fungovaly spíše jako jakási ozdoba, neřku-li vycpávka. Jako frapantní příklad lze uvést citaci ze strany 23, když využívá kus metatextu z webové stránky producentské firmy Total HelpArt Ondřeje Trojana a Jiřího Burdy jen proto, aby ozvláštnila charakteristiku období po roce 1989: „snímek U mě dobrý, jeho příběh se odehrává až těsně po revoluci, v době ‚našich prvních krůčků na novém, neprobádaném území rašícího kapitalismu v Čechách.‘“ Sporné se mi zdá rovněž, když autorka použije nějakého závěru z recenze a příliš ho generalizuje: např. když tvrdí o Šabachovu souboru Hovno hoří, že se v něm autor pokouší „postihnout rozdíly mezi mužským a ženským principem“, což přejímá z následně parafrázované interpretace Mileny Nyklové.
Co se analýz próz týká, diplomantka prokazuje dobrou znalost textů, avšak ne vždy jsou analýzy funkční vzhledem k sledovanému cíli: někdy se uchyluje k pouhému přetlumočení děje (např. u povídky Sázka). Ukazuje se, že by bylo funkčnější, kdyby prózy a jejich filmové adaptace konfrontovala ihned, protože by ji to více nutilo k tomu, aby analyzovala pouze problémy, které jsou pro komparaci relevantní.
Tereza Vintrová ve své práci prokazuje v práci solidní obeznámenost s teoretickou literaturou, i když její hodnocení je poněkud závislé na sekundární literatuře (Bubeníček, Elliottová) a velmi dobré znalosti primárního materiálu. Analýzy někdy trpí popisností a nedostatečnou funkčností vzhledem k cílům práce.
Práce je na solidní jazykové úrovni, kazí ji přesto některé prohřešky proti ortografii: „oběví“ (s. 49) nebo „Petrovi rodiny“ (s. 61), což lze hodnotit jako přehlédnutí, nikoli jako pravidlo. Rovněž formální stránka práce je na dobré úrovni.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně:

B-C

Náměty pro obhajobu (formou otázek):

1.	Lze nějak vysledovat rozdíly v adaptačních přístupech Jana Hřebejka a Ivana Trojana? Nejde mi o čistě filmařskou stránku, spíš o ideologické nebo estetické akcenty, které z adaptací vyplývají (na základě výběru postav, událostí atp.).

Datum a podpis vedoucího práce:

V Olomouci 26. 9. 2013