Katedra bohemistiky
Posudek na magisterskou diplomovou práci 

Autor:			Pavel Langer

Studijní obor:	Česká filologie - Historie

Název práce (česky/anglicky):

Argumentace v řeči českých politiků vyjádřená jazykovými prostředky
Anglická varianta názvu neuvedena

Oponent: 		Mgr. Josef Línek, Ph.D.

Hodnocení písemné verze práce – návrh klasifikačního stupně, podpis vedoucího práce:

Rozsáhlá diplomová práce Pavla Langera (136 číslovaných stran vč. příloh) zkoumala jazykové prostředky řečnické argumentace, které se vyskytly v projevech 14 poslanců dolní komory Parlamentu ČR pronesených v listopadu r. 2011.
Úvod práce (s. 5-7) představuje strukturu překládané práce, odůvodňuje volbu základních děl v nepočetném seznamu sekundární literatury, zmiňuje aktuálnost zvoleného tématu; ohledně cílů práce a metod, které k jejich dosažení mají vést, se však diplomant vyjadřuje jen kuse – zmiňuje jen (anticipačně) že práce „… analyzovala jak jejich argumentaci (rozuměj argumentaci hodnocených řečníků, JL), tak i kvalitu jejich výrazových prostředků“ (s. 5). 
První a druhá kapitola práce definují a prostřednictvím příkladů ilustrují typy nekorektních argumentů (s. 8n) a argumentů věcně správných (s. 25n). Tyto části práce mají kompilační charakter, přejímají typologii užité sekundární literatury (Szymanek 2003; Jelínek, Švandová 1999 aj.). Jelikož je citováno z několika málo publikací, bylo vhodné zvolit nějaký úsporný způsob značení citací (třeba jen uvedení autora/autorů, roku vydání díla a stránkových údajů v závorce přímo v textu), aby text práce opakovaným uváděním týchž bibliografických údajů dále nenabýval na rozsahu. 
Ve třetí kapitole (Analytická část práce, s. 28n) je čtenář vržen in medias res; z úvodních kapitol by bylo lze usuzovat, že v jednotlivých vystoupeních poslaneckých řečníků bude diplomant soustavně vyhledávat zejména (mimo jiné?) druhy řečnických argumentů definované v prvních dvou oddílech práce. To se však vždy neděje. Namísto toho Pavel Langer posuzuje řečníky užité argumenty z hlediska jejich induktivnosti či deduktivnosti (shrnuto v tabulce na s. 118), všímá si výskytu parazitních či substandardních výrazů v projevech (patrně soustavně, jak o tom svědčí tabulky, ale u sledovaných projevů se struktura hodnocení často liší). 
Největší slabinou práce je deficit jasně definované koncepce (metodologie). Bylo třeba nejprve zřetelně stanovit a popsat, co bude u jednotlivých projevů sledováno. Tím by se diplomant vyhnul případům, kdy hodnotí jazyk poslancova vystoupení, řádně odkazuje na sekundární literaturu, ale užívá pojmy ze sekundární literatury, aniž by je nejprve vyjmenoval a stručně definoval (tak například pojem petitio principii ve 3. odstavci na s. 95, argument z analogie na s. 74, etc.).
Téma práce je zajímavé a málo zpracované, diplomantův přístup prozrazuje nesporné zaujetí otázkou využití argumentace v rétorice, ale výše zmíněná nekoncepčnost kvalitu práce snižuje. 

Práci doporučuji k ústní obhajobě a předběžně navrhuji hodnocení v rozmezí stupňů C a D. 

Datum a podpis oponenta MDP:

V Prostějově dne 16. 5. 2014			Mgr. Josef Línek, Ph.D.	

Náměty pro obhajoby:

1. Bylo by jistě prospěšné, kdybyste se v práci pokusil o charakteristiku sledovaných projevů ze stylistického pohledu i jiných hledisek (připravenost/nepřipravenost projevu, formálnost/neformálnost atd.). Jak by takový popis zněl?   

2. Některé argumenty analyzujete téměř jako klasické sylogismy s premisami a závěrem. Lze takto postupovat, je-li pořadí jednotlivých komponentů „sylogismu“ v projevu jiné, než jak jej uvádíte (např. argument č. 2 poslankyně Bohdalové, na s. 36)?  

3. Domníváte se, že alespoň někteří řečníci užili popisovaných druhů argumentů vědomě?